Участват:
ЖЕРАР ДЕПАРДИЙО граф Монте Кристо / Едмон Дантес
ГРАФ МОНТЕ КРИСТО Втора Част
По романа на Александър Дюма
ОРНЕЛА МУТИ Мерседес Игуалада
ЖАН РОШФОРТ Фернан Мондего / граф Морсер
ПИЕР АРДИТИ Вилфор
СЕРЖИО РУБИНИ Бертучо
МИШЕЛ АМОНТ Данглар
ФЛОРЪНС ДАРЕЛ Камил Ришердьо
ЖАН-МАРК ТИБОЛТ Бароа
ЖУЛИ ДЕПАРДИЙО Валaнтин Вилфор и др.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: TwinsTeam
Добър вечер, господине. Искам да кажа Ваша Светлост!
Ваше Височество! Ваше Преосвещенство!
Приятелю, аз съм просто един прегладнял пътник.
Използвайте това.
Прав си. Не мога да позволя обноските ми да издадат кой съм всъщност.
Някога си служел на граф. Научи ме на техните навици в обществото.
Един богат граф като Вас никога не бива да издава глада си.
Добре.
А може ли да пия от виното?
Да, но умерено. Ето така.
Много сдържано, дори с пренебрежение, все едно пиете оцет.
Позволено е да се смея, нали?
Един истински граф се смее сдържано, все едно кашля.
Предполага се, че хората от висшето общество са отегчени до смърт.
Какви глупаци.
Не, не, не!
Вземате салфетката и само с ъгълчето, внимателно, ето така.
Да започнем от самото начало, Бертучо.
Научи ме на добри обноски.
Научи ме как да се държа, какви навици трябва да имам.
Научи ме да бъда изискан или поне да изглеждам такъв.
Здравейте, Бошан.
Това е последното издание. Всичко за последния съдебен процес.
Смърт за Жарве Ребюфе.
Но Вилфор ще изнесе заключителната си реч днес следобед.
Ще поиска смъртна присъда и ще я получи, както винаги.
И дъщеря му, Валантин, ще носи обичайната си синя панделка.
И защо не? Госпожица Вилфор е очарователна.
Срещал съм я няколко пъти в Марсилия, докато беше на гости при баба си.
Албер, кога ще обядваме?
Чакаме граф Монте Кристо. - Кой?
Негово превъзходителство, граф Монте Кристо.
Това е човекът, който спаси живота ми.
Едва го убедих да ми даде възможност да изкажа благодарността си.
Щастлив съм да го направя пред всички вас.
Не ми казахте как успяхте да ме спасите от похитителите.
Преговарях, виконте.
Парите купуват всичко. Дори живота на хората.
Максимилиан Морел от... - Марсилия?
Да не сте пророк?
Чувал съм за Вас от един приятел - Лорд Вилмор.
Приятел ли Ви е? - Не, просто бизнес партньор.
Понякога ми дава съвети за богатството ми, което е значително.
Само за пари ли говори?
Слугите ми и аз ги преследвахме с ятаганите си,
а камилите изчезнаха сред дюните.
Върнахме се при палатките и под звездното небе
ядохме най-вкусната печена овца.
Вие сте удивителен разказвач.
Какво щеше да стане, ако Хаджира Ви беше хванал?
Предполагам, че щеше да ме хвърли в затвора.
Само толкова? Определено не знаете нищо за затвора.
А, Вие, знаете ли?
По времето на Юлската революция, бях...
Революция? Простете невежеството ми, но бях извън Франция за дълго време.
Имаше бунт, който продължи три дни, през които Луи Филип беше на трона.
Бошан сътрудничеше на бунтовниците, за което беше арестуван.
Като най-обикновен крадец.
Прекарах три дни и три нощи в затвора.
Можете ли да си представите какво съм изтърпял за тези 72 часа?
Не искам да омаловажавам Вашето мъчение,
но познавам човек, който е прекарал в мрачно подземие...
175 200 часа.
Боже мой! Разкажете ни повече!
Ще напиша статия... - Да, разкажете ни.
Прекалено сте щастливи и безгрижни, за да разберете това страдание.
Така ли мислите?
Какво ще кажете за двама души, чиято любов е невъзможна?
Достатъчно.
Предпочитам да ви разкажа за водача на една камила от Бенгази.
Един ден реших да си купя бяла камила...
Спечелихте ги. Намират Ви за изключителен човек.
Дори Бошан каза, че Париж е на Ваше разположение.
Радвам се, че удържах обещанието си. Но сега е време да си вървя.
Не и преди да сте се запознали с родителите ми.
Искат да Ви изкажат благодарностите си. Особено майка ми.
Споменали сте й за мен? Какво каза тя?
Няма търпение да се запознае с Вас.
Аз също.
Баща ми обожава конните надбягвания.
Вие ще залагате ли? Това е едно от условията, за да успеете в Париж.
Нищо друго не превъзхожда тези великолепни животни освен...
Освен? - Нищо.
Позволете да Ви представя граф Монте Кристо.
Граф Монте Кристо! Най-после! Почти бях изгубила надежда,
че някога ще се запозная с Вас. Дължим Ви...
Не ми дължите нищо, госпожо!
Направих това, което всеки на мое място би направил.
Моля Ви, приближете се.
Спуснахме завесите заради жегата, но нека видя лицето Ви на светло.
Не е необходимо. Завесите са добре така.
Ярката светлина дразни очите ми. Тези дни съм като нощна птица.
Слънчевата светлина в Арабската пустиня повреди зрението ми.
Пътували сте из Изтока? - Живях там.
Дълго време ли? - Повече от 20 години.
Очарователно място. - Да, но и също толкова жестоко.
Да, изтезанията им са толкова усъвършенствани.
Тези във Франция също. - Добре, че отменихме изтезанията.
Има и други начини да накарате един човек да страда.
Не толкова насилствени, но какво от това след като могат да продължат...
с години.
Каква беседа само! Събрали сме се да празнуваме.
Граф Монте Кристо, желаете ли чаша кафе?
Скъпа моя, какво Ви е?
Добре ли сте, майко? Пребледняхте.
Добре съм. Сигурно е от жегата.
Горещината в края на лятото ме задушава.
Предполагам сте отседнали по брега на Сена.
Близо до реката е толкова прохладно.
Или поне докато не разнася лошата миризма.
Къде всъщност сте отседнали?
В къщата ми. - Какъв е адреса?
Прекрасен адрес, който все още не знам.
Благодаря, графе. И без това винаги губя.
Играя единствено, за да угодя на Фернан.
Не обичате ли да играете шах?
Съпругата ми смята, че тази игра продължава вечно...
Права е. Започнах една преди двадесет години.
И все още не сте я завършили?
Съвсем скоро ще го направя.
Всъщност противникът ми е вече победен, но все още не го знае.
Това е най-хубавата част от играта.
Влез!
Писмо за граф Монте Кристо от господин М. Бертучо.
От иконома ми е. Моля да ме извините. Местността Монсо.
Моля?
Попитахте ме за адреса. Местността Монсо.
Намира се в околността. - Доста усамотено място.
Свикнал съм със самотата.
Но Вие може да промените това, като ми идвате на гости от време на време.
Моля да ме извините, но трябва да ида в съда.
Искам да чуя заключителната реч на кралския прокурор Вилфор.
Господин Вилфор? Напуснал е Марсилия?
Беше назначен в Париж. Преди колко време стана това, Мерседес?
Почти 20 години.
Вече станаха 20 години.
Бихте ли искали да чуете речта му? - Не се осмелявах да попитам.
Надявам се, че вече се чувствате по-добре, госпожо.
Да.
Защо съдят тази жена Жарве Ребюфе?
За незаконни аборти. Но какво значение има престъплението?
Правосъдието е като борбата с биковете.
Бикът служи само за да се прослави бикобореца.
Тази жена... Защо ли изобщо я наричам "жена"?
Нима все още заслужава да бъде наричана така?
Тя е убийца на деца! - Не може да твърдите това!
Не е редно да употребявате думата "деца".
Нека напомня на съда, че Ребюфе не е обвинена в убийство на деца...
А за това, че се е правила на ангел? Хубав израз за такова злодеяние!
Жарве Ребюфе е убивала деца по най-възмутителния начин.
Убивала ги е, докато са били още в утробата на майките си.
Този храм на живота, който тя се е осмелявала да скверни!
Осквернявала е най-свещеното убежище.
Колко пъти безжалостно сте отнемали,
каквото е поне за мен, най-ценното - живота на дете?
Достатъчно е, че сте го направила дори веднъж.
Истината е, че когато гилотината се стовари върху Вас,
няма да станете ангел, а ще горите в ада!
Ако желаете да присъствате на екзекуцията, бих могъл да го уредя.
Но ще трябва да дойдете по-рано.
Сигурно е чудесно да видиш как действа правосъдието.
Отново защитихте репутацията си, както винаги.
Беше лесно, имайки предвид мнението ми за децата.
Граф Монте Кристо, представям Ви господин Вилфор, кралски прокурор.
Извинете ме, но трябва да взема едни документи относно един важен въпрос.
Разбира се.
Кой почиства тук? - Моля?
Кой чисти съдебната зала?
Предполагам, че домакинката. Защо питате?
Видяхте ли как плачеше обвиняемата?
Да, за да смекчи съдебните заседатели, но нямаше полза.
Жалко за този, който ще трябва да избърше сълзите й от пода.
Изсъхват бързо.
Замъкът Иф.
Най-ужасяващият затвор в цяла Франция.
Докато бях в Марсилия, изпратих няколко души там.
Защо напуснахте Марсилия? Не Ви ли харесваше там?
Поставяте ме в неудобно положение. Но за момент ще забравя скромността
и ще Ви отговоря. Получих повишение.
Като отплата за услугите Ви?
Разбира се. - Към кого?
Към кого? Към правосъдието, разбира се.
На каква друга кауза бих могъл да служа?
Простете, ако съм проявил нетактичност.
За пръв път срещам прокурор.
Изпитвате страхопочитание. Това е нормално.
Любопитен съм. Нанасяте ударите си с такива ужасяващи думи...
Някога имали ли сте съмнения?
Съмнения? - Да.
Не.
Някакви угризения?
Виновните би трябвало да имат угризения. Не аз.
И не се разкайвате за нищо?
Не.
И не се страхувате да се изправите пред Божия съд, когато часът удари?
Не, съвестта ми е чиста.
Моята също.
Не се страхувам от смъртта.
Освен от това да не дойде прекалено рано
и да ми попречи да изпълня целта, която съм си поставил.
Цел?
Може да Ви се стори забавно. Искам да раздам справедливост.
Вие? - Да, аз.
Нищо не можете да направите. Каква бъркотия би настанала, ако всеки
можеше да раздава справедливост. Въпреки че Вие не сте случаен човек.
Оставете справедливостта на съдиите.
Бъдете сигурен, че нямам намерение да се меся в хорската справедливост.
Не съществува друга справедливост. - Напротив, господин прокурор.
Съществува! Тази, която обсъждахме току-що - Божията справедливост!
Моля, да ме извините.
Това е дъщеря ми, Валантин. Граф Монте Кристо.
На какво дължа това неочаквано посещение?
Току-що научих една неочаквана новина. Не знам дали...
Можеш да говориш пред граф Монте Кристо.
Той възнамерява да заеме Божието място, а Бог знае всичко.
Нищо от това, което кажеш, няма да го изненада.
Вярно ли е, че Франц д'Епине, който трябваше да служи
още една година в Алжир, скоро се връща в Париж?
Използвах връзките си, за да уредя по-скорошното му завръщане.
Вие сте първият, който научава новината, че много скоро
дъщеря ми, Валантин и виконт Франц д'Епине ще бъдат сгодени.
Тогава нека не преча повече на госпожица Вилфор
да изрази радостта си. Предайте извиненията ми на граф Морсер.
Какво правите тук, младия Морел? Младежите на Вашата възраст
предпочитат кабаретата пред съдебната зала. Да не би да имате проблеми?
Не. На Вашите услуги, графе.
Какво става?
Нещо ужасно! Франц д'Епине се връща от Алжир. Вървете!
Внимавай!
Господине, умолявам Ви. Не го убивайте. Той е всичко, което имам.
Пощадете го!
Какво искаше тази жена? - Милост за сина й, който е осъден.
Не позволявай това да те натъжава.
Добре дошли в къщи, господарю.
Новият Ви дом е прекрасен. Бертучо се е справил добре, както винаги.
Настанихте ли се удобно? - Не се притеснявайте за нас.
Накарах ви да изминете доста път. Дано не съжалявате.
Единствения тъжен е младия Хасан.
Защо? - Защото не можа да види морето.
Утре наеми няколко работника да изкопаят езеро.
Искам да е възможно най-голямо.
Наоколо да има папируси като онези в Александрия.
И бистра вода, пълна с риба.
Както пише в Библията: "Бог създаде земята и морето".
Това е за младия Хасан, опитвам се да бъда Бог. Липсва му морето.
Тук е много по-различно от Марсилия.
Сега имате тридесет стаи.
Кухнята си има готвач, сладкар и седем помощника.
Едно допълнение.
Хората ми ще почиват един ден в седмицата.
Цял ден? Обикновено в Париж...
В моята къща хората ще живеят по моите правила.
Хората ще останат учудени. - Така се и надявам се.
Дойдох тук да изненадвам, да смайвам, да очаровам и да поразявам.
Затвори вратата.
Знаеш кой съм, нали? - Ако така искате, да.
Ако ли не...
Кажи името ми. Истинското ми име.
Не съм го чувал от толкова дълго време.
Сигурен ли сте? Няма да ли да съжалявате?
Моля те...
Кажи го.
Капитан Едмон Дантес. На Вашите заповеди.
Капитан Едмон Дантес.
Толкова хубаво звучи.
Но и опасно. Ами ако някой Ви разпознае?
Прикритието е идеално. Дори Вилфор не разбра.
Ами гласът Ви?
Не обръщайки внимание на молбите на Едмон,
Вилфор няма да разпознае гласа на Монте Кристо.
Вилфор може би не.
Но тя? - Тя?
Бившата годеница на Едмон Дантес.
Мерседес е все така красива. Дори повече...
Страданието прави хората по-красиви.
Дали е страдала поне малко?
Изглежда толкова щастлива, водейки живот, какъвто някога не искаше.
Начинът, по който бягаше боса по поляните и с пусната коса...
Изглеждаше като малка дивачка.
Къде изчезна южняшкото слънце?
Колко са мрачни нощите над Париж.
Тук звезди са изкуствените полилеи,
прозорците и каретите, които осветяват улиците.
Трябва ми жена. - Искате да Ви намеря жена?
Жена, която да идва с мен на театър и на приемите.
Да я возя в каретата си. Ако не желанието, поне ми даде идеята.
Говоря прекалено много. Италианска черта...
Не е ли едно от най-важните неща за един чужденец, дошъл в Париж,
да бъде придружен от жена? Не би било правдоподобно, ако се появявам сам.
Не познавам вкуса Ви.
Единственото, което искам, е...
нищо в нея да не ми напомня за Мерседес.
Трябва да е руса.
И да прилича по-скоро на кукла, отколкото на дивачка.
Очите й трябва да са сини.
Може да има акцент, но не испански.
И на последно място - не трябва да е графиня.
Прекрасен ден!
Аз съм Бертучо.
Може ли да поговорим? - За какво?
Попаднах на интересен избор.
Баронеса Каролин дьо Жуи-Мобер? Наричате я избор?
Баронеса? Идеално!
Графиня не става, но баронеса е добре.
Аз работя за нея, негодник такъв!
Стига! Ще изплашиш конете!
Моите поздравления, баронесо. И приемете моите извинения.
Колко жалко. Бяхте идеалната!
Бароне, как може банкер като Вас да е толкова страхлив?
Данглар, всички знаят, че железницата е бъдещето.
Господин Араго е против, а той е най-добрият лекар.
Той твърди, че ако железницата навлезе в тунела с 30 км/ч,
налягането ще убие пътниците.
Няма да съдействам за извършването на подобна жестокост.
Аз съм честен, добросъвестен и отговорен човек.
Кой говори за такава налудничава скорост? Сегашните 17 км/ч...
Само при спускане по склон, Данглар.
В момента съм зает.
Господинът каза, че няма да чака повече от 10 минути.
Тогава нека си върви!
Граф Монте Кристо? Никога не съм чувал за него.
Аз - да. Чух, че е някакъв италиански благородник,
който наскоро пристигнал в Париж.
Разбирам. Още един беден емигрант.
Наполеон искаше да завладее Европа, а сега нас започват да завладяват.
Грешите, бароне. Богатството на Монте Кристо е огромно.
Наистина огромно!
Дали възнамерява да го повери на нашата банка?
Това променя всичко.
Господа, моля да ме извините. Ще продължим по-късно.
Естествено славата Ви стигна до ушите ми.
За мен е истинска чест и удоволствие да Ви посрещна.
А сега да поговорим по работа. Каква сума възнамерявате да инвестирате?
Никаква, господине.
Никаква?
Не Ви нося пари, бароне, а искам от Вас.
Искате от мен? - Да. Не сте ли банкер?
Разбира се. - Това е писмо от "Томпсън и Френч",
с което ми дават право на неограничен кредит от Вашата банка.
Неограничен кредит? Какво означава това?
Мисля, че е написано ясно.
Означава, че по време на престоя си в Париж, който ще продължи една година,
мога да тегля колкото желая от Вашата банка.
Това е нечувано.
Щом "Томпсън и Френч" са ме изпратили при Вас,
значи имат доверие на банката Ви.
Но ако нямате възможност да ми отпуснете този кредит,
ще информирам "Томпсън и Френч" и ще се обърна към друга банка.
Не, не! Почакайте! Нека не прибързваме.
Не можем да разочароваме "Томпсън и Френч".
Те са най-големият ни съдружник. Но "неограничен" кредит...
От каква сума имате нужда?
За момента... - Ще бъда щедър.
Един милион. - Един милион?
Сумата е голяма, но след като Ви изпращат "Томпсън и Френч"...
Един милион?
Не ми благодарете.
Това е голяма сума, но една банка трябва да гради репутацията си...
Шест!
Какво "шест"?
Шест милиона.
Шест милиона франка? - Като за начало.
Шест милиона...
Искам петстотин хиляди веднага. Половината в злато, другите - в брой.
Петстотин хиляди? Веднага?
Също както "неограничен кредит" означава неограничен кредит,
така и "веднага" означава веднага.
Срещате се с един от най-богатите хора на света
и вместо да напълни трезорите Ви, той ги изпразва.
Ще станете за смях!
Не разбирате нищо от финанси, скъпа моя.
Според Вас не ставам за нищо. Нито дори да Ви даря със син.
Не съм Ви молил за син.
Бих се радвал и на момиче. - Не ставайте лицемер!
Много добре знам, че искате син, за да може да Ви наследи.
Не искам банката да премине в ръцете на някакви непознати.
Не се притеснявайте за това. Морсер ще я купи.
Баща му може да си го позволи.
Морсер не са точно непознати. - Какво имате предвид?
За един банкер е изгодно да бъде приятел с такъв френски благородник.
Някой, с който сте се забавлявали в Марсилия.
Забавлявали? Какво забавление?
Лягай си, Хермин. Утре трябва да ходим в клуба.
Вашият Монте Кристо ще бъде ли там?
Предполагам, че да.
Ще се състезава ли?
Днес му дадох шест милиона. Не би могъл да си купи кон,
да го обучи и да си наеме жокей само за един ден.
Монте Кристо може и да е богат, но не е Бог.
Абат Фариа ли Ви научи на химия?
За съжаление нямаше как да изпробваме формулите.
Лабораторията ни беше тук, вътре.
Какво ще правите с всичко това?
Първо - ще унижа Морсер в клуба като го победя на състезанието.
Но с кой кон? - С Ноаро.
С Ноаро? - Да, ще го запишеш като Фараон.
Новото име няма да го направи по-бърз.
Хубав е, но е вече стар. Няма да издържи и десет метра.
Дай му да изпие това.
Какво е това? За ободряване?
В ръцете си държиш еликсир, способен да превърне
и най-обикновена искра в звезда.
Чий е този Фараон?
На един англичанин - лорд Вилмор.
Виждал ли си го? - Не присъства на състезанието.
Прекрасно! Победен от неизвестен англичанин,
чийто кон прилича на скелет. - Не е виновен конят Ви.
Съжалявам, Фернан. Знам, че това състезание беше важно за Вас.
Не само за мен. Данглар заложи 3 000 франка на моя кон.
Вилфор също заложи на него. Бях унижен.
Престани да го чистиш.
Утре ще бъде мъртъв. - Но, графе...
Това е положението. Победен от някаква кранта...
Заведи го в кланицата. - Не е справедливо!
Той не е лош кон, просто Фараон беше по-добър.
Отърви се от него или лично ще го убия.
Излизам.
Къде? След малко ще сервират вечерята.
Съсипахте ми апетита.
Странно.
Тук ли да спра, графиньо? - Да.
Тръгваме си. - Накъде да карам, графиньо?
Няма значение. Просто карай по-бързо. Тази вечер е много горещо.
Графиня Морсер е много красива.
Да.
Баща Ви има пръст в по-ранното завръщане на Франц д'Епине в Париж.
Иска да ускори сватбата ви.
Тази сватба няма да се състои, Максимилиан.
Ще се омъжа единствено за Вас! - Баща Ви няма да позволи.
Той е амбициозен, а аз съм прекалено беден за Вас.
Не сте толкова беден. Не притежавате ли кораби?
Сполетя ни нещастие.
Корабите ни започнаха да потъват един по един. Остана ми само Фараон.
Купете още. - С какви пари?
Говорих с Данглар за плановете си...
Забравете за него! Имаме съюзник - дядо ми.
За него името д'Епине е прокълнато. Няма да позволи и аз да го нося.
Но какво би могъл да направи той? Любовта Ви към господин Ноартие
Ви кара да забравяте, че е парализиран и не може да говори.
Говори с другите чрез мигане.
Последната ми възможност е граф Монте Кристо. Той е богат и великодушен.
И ме харесва. Би могъл да ми заеме парите...
Не той! Очевидно е, че има много пари,
които едва ли е спечелил честно. Баща ми е наредил да го проучат.
Внимавайте, Максимилиан.
Не се обвързвайте с човек, който скоро може да бъде арестуван.
От друга страна мадам Ришердьо също не е лош избор.
Коя е тази мадам Ришердьо?
Изпратихте ме да Ви намеря...
Любовница. Нека бъдем откровени.
Бъдещата Ви любовница... Тоест една от възможните е на 31 години.
Името й е Камил Ришердьо. Руса е и е много праволинейна.
А, да, женска добродетел... - Изключително предана е.
Какво ще правим със съпруга й?
Предана е на паметта на съпруга си. Мадам Камил Ришердьо е вдовица.
Вдовица? На 31? - Дуелът завършил зле.
Тя е ангел, затворил се в къщата си,
който излиза само петък, за да отиде да се изповяда.
Добре, да идем да видим твоя ангел.
Нека Бог бъде с Вас, отче.
Как влязохте?
Вратата беше отворена както и трябва да бъде в Божия дом.
Отворена е, защото очаквам някого.
Разкаял се грешник - мадам Камил Ришердьо.
От къде знаете? - Аз съм неин чичо.
Вие? Чичото на бедното дете е свещеник?
Йезуит. - Наистина?
Ще позволите ли да Ви отменя и да изслушам изповедта й?
Разбира се, но никога не знам по кое време ще дойде племенницата Ви.
А да чакам с този ревматизъм и влагата в църквата...
Разбрахме се. Може да вървите да четете молитвеника си.
Благодаря Ви.
Ако се отегчите, докато чакате племенницата си,
тук вътре има няколко книги.
Не знам къде другаде да ги сложа.
Силно Ви препоръчвам този монограм,
който посветих на Вараха и на неговия произход.
Забавен е. Сам ще се уверите.
Също така виждам, че имате изданията на вестник "Месаже".
Силно ме интересува 1815 година.
Тогава бях ръкоположен.
"Мистерия около убийството на генерал д'Епине.
Първоначално подозренията паднали върху господин Ноартие,
живеещ на улица Кок Ерон, чиито убеждения не съвпадали
с тези на д'Епине. Д'Епине се заклел, да попречи на Наполеон
да се завърне обратно във Франция."
Фариа беше прав. За това се е отнасяло писмото от остров Елба.
Вилфор е помислил, че съм прочел писмото.
Затова ме хвърли в затвора. Убил е с един куршум два заека.
Защитил е баща си и е направил услуга на монархията.
Услуга, за която е бил добре възнаграден.
Отче, прости ми! Съгреших! - Не си сама.
Добър ден, господин Прокурор.
Бовил, как върви разследването?
Предпазливо, господин Прокурор.
Не бива да събуждаме подозренията на Монте Кристо.
Събирам колкото се може повече подробности.
От кого?
Моите хора са намерили човек, който изглежда го познава добре.
Йезуит, на име Бузони. Ще се срещна с него тази вечер.
Свещеник? Внимавайте със свещениците.
Кралският Прокурор отговаря единствено пред краля.
Свещениците отговарят пред Бог.
Всички знаем, че Бог е само измислица.
Трябва да внимаваме да не се оплетем в собствените си измислици.
Няма да ми простите, нали, отче?
Знам, че ненаситността, която изпитах, е ужасна.
Но не можах да устоя... - Това не е грях.
Обичате печено агне, фрикасе и змиорки.
Не бихте могли да устоите на дузина стриди. Разтапяте се от щастие
при вида на печена наденица или черешов пай. Какво от това?
За какъв дявол, ако смея да попитам, мислите Бог?
Той не иска да сме нещастни.
Направил е този свят толкова красив. Едва ли е тесногръд.
Бог го интересува душата ви, а не какво слагате в устата си.
Особено в тази красива уста.
Отче!
Съжалявам, че Ви безпокоя.
Не съм тук, за да Ви искам пари. Единственото, което искам от Вас, е
да говорите с барон Данглар и да го накарате да обмисли решението си.
Ще го направи, момчето ми. Уверявам Ви.
Ще помолим скъпият ни барон Данглар да обмисли много неща.
Късно е, господине. Трябва да се приготвите.
Забравих, че всяка вечер ходите на приеми. Какъв щастливец сте.
Какво ще е тази вечер? Опера?
Тази вечер ще играя аз.
Рискувате прекалено много с тази игра. Ами ако Бовил Ви арестува?
За да ме арестува, първо трябва да разбере кой съм.
Ами ако Ви разпознае?
Само защото няколко пъти е инспектирал замъка Иф?
Щом Мерседес не успя да ме разпознае, и той няма да може.
Тя е просто една влюбена жена. Има разлика.
Влюбена? Ако наистина е обичала Едмон, не би се омъжила за Фернан.
Значи искате да знаете кой е граф Монте Кристо в действителност?
В случай, че знаете.
Графът се изповядва при мен.
Интересно. Много интересно.
Но съм обвързан с тайната на изповедта.
Доста неприятно.
Но бих могъл да Ви разкрия нещо.
Чудесно.
Достатъчна е една дума, за да се опише този човек. Той е...
...дяволът.
Какво имате предвид? - Много добре знаете.
Всъщност аз не вярвам в дявола. Да не би да имате сътресение?
Не, но ме изненадвате. Мислех, че вече сте се срещали с него.
С дявола? - С прокълнатия.
Някога влизали ли сте в ада?
Когато минавахте на обиколки из затворите, не помните ли плачът...
стенанията и виковете на отчаяние?
И Вие ли имате къса памет?
От къде знаете тези неща?
Аз бях един от онези прокълнати.
Как е името Ви?
Абат Фариа.
Фариа? Звучи ми познато.
Замъкът Иф, Бовил. Ще си платите за замъка Иф
и за безразличието си към чуждото страдание!
Един ден ще си платите! Не пред мен, а пред Бог!
Бог не съществува! Сигурен съм, че не съществува.
Вечерята е сервирана.
Какво има за вечеря? - Искахте крем супа,
печена яребица и компот.
Но яребиците в Отьой са много скъпи...
Госпожата ще трябва да се задоволи с крем супа и компот.
Просто ще си мисля, че е време за пости.
Граф Монте Кристо Ви моли да му простите за неочакваното посещение.
Откакто е в Париж, всеки ден слуша за Вас.
Притеснява се, че не Ви вижда в операта, нито на приемите.
Как бих могла да изляза, господине? Аз съм една бедна вдовица,
Налага се да продавам бижутата и дрехите си.
Граф Монте Кристо просто искаше да се запознае с Вас.
За това реши да използва източните обичаи,
За да достигнат до сърцето на една недостъпна дама...
някои са готови да докарат цял керван сарай пред дома й.
Мадам, моят керван сарай. Моля да ми простите. Доста е скромен.
Честно казано, господине, нищо не разбирам.
Но след като всички тези прекрасни ястия са тук, може ли да започваме?
Софи, можеш да ни сервираш. - Не се притеснявайте.
Помислил съм и за това.
Какво е това? Нямам търпение да го опитам.
Може ли да си взема от това в металната купа?
Това е хайвер, а купата е посребрена.
Вие няма ли да опитате? Отначало има странен вкус,
но после ще Ви хареса.
Достатъчно ми е да Ви гледам.
Мислех, че ще трябва да се задоволя само с крем супа и компот.
Защо правите всичко това?
Казах Ви. За да Ви опозная.
Прекалено съм бедна, за да представлявам интерес за Вас.
Когато разберете коя съм всъщност, ще бъдете много разочарован.
Ще остана разочарован единствено ако не опитате градинската овесарка.
Бертучо.
Хайде, ставай, Бертучо!
Но още не е съмнало.
Тази сутрин те чака много работа.
Изпрати на Камил най-добрата шивачка и фризьорка, както и бижутер.
Парите нямат значение. Разполагам с неограничен кредит.
Означава ли това, че вечерята е минала добре?
Всичко беше великолепно, също като самата нея.
Хайде, по-бързо!
Телеграфската мрежа разполага с над 534 станции,
кули и църковни камбанарии.
Чрез тях се поддържа връзка между 24-те най-големи френски града.
Както виждате аз работя в последната станция преди Париж.
Прогресът е нещо велико. Трябва да се гордеете, че работите тук.
Да, с изключение на това, че трябва да се катеря там горе.
Някой ден ще си счупя врата!
Но зимата вятърът е направо пронизващ. Често боледувам.
Мога да си представя. Но не Ви ли плащат за подобни рискове?
Колко получавате? - 1000 франка.
Поне имам покрив и земя, където да отглеждам зеленчуците си.
Но 1000 франка са много малко.
Как ще преживявам, когато вече няма да мога да се качвам тук горе?
Предполагам, че ръководството ще Ви отпуснат пенсия.
Някаква си пенсия!
А ако Ви предложа 25 000 франка?
Това е цяло състояние. Какво ще искате в замяна?
Да изпратите телеграма, която аз ще Ви издиктувам.
Невъзможно! Позволено ми е да предавам съобщения, получени
единствено от другите станции. - 30 000?
35 000?
Помислете. Без повече да се катерите, без повече студен вятър.
За нещо добро ли е телеграмата Ви?
За справедливост.
Мадам Совенет, хареса ли Ви магазина за шапки?
Казах Ви, че е добра сделка...
Скъпи ми господин Тушер, ще забогатявате от корабни въжета?
Здравейте, Бошан.
Една телеграма току-що пристигна за вестника ми.
Казах си: "Това е за барон Данглар".
Този път колко?
Ще започна с това, че видях една танцьорка. Очарователна е.
Но е малко...
200 франка ще бъдат достатъчни за да я задържите.
Идеална е във всяко едно отношение.
С изключение на зъбите й. Доста е претенциозна.
Може да вдигнете на 500... - 300.
Сега ще може да се разхожда по улиците.
Всички го правят. Дайте ми телеграмата.
"Заточеникът, крал Карлос, се връща в Испания. Каталония е във война.
Барселона се вдига на въстание в подкрепа на крал Карлос. "
Испания потъва в хаос.
Имам 500 хиляди във испански акции.
Когато публикувам новината, вече няма да имат никаква стойност.
Дотогава ще съм ги продал. Благодаря Ви, Бошан.
Сега Данглар контролира фондовата борса.
Той пръв започна да продава испанските си акции.
Каква интуиция! Кой би могъл да предположи такова нещо за Испания?
Ами ако опитът на крал Карлос се провали и
не успее да отнеме трона на Изабела II?
Информацията е напълно достоверна.
Тази вечер, Карлос ще премине Сиера де Гуадарама.
Ще влезе триумфиращо в Ескориал.
Поздравления, бароне.
В бързината си сигурно сте продали всичките си акции на загуба.
Да, но загубата е минимална. - Така ли?
Това е нищо в сравнение със загубата на онези, които още ги държат.
Трябва да говоря с Вас.
Скъпи ми Бошан, доволна ли е танцьорката Ви?
Не става въпрос за нея. Получих последното издание на вестника.
С новината, че Карлос никога не е напускал Боржо.
Какво искате да кажете? Но тогава...
Тогава нищо. Карлос е в Боржо, а Изабела II в Мадрид.
Испанците още владеят Каталония. Мирно и тихо под слънцето...
Това някаква шега ли е? Вие получихте телеграма...
Била е фалшива.
Изглежда телеграфистът е полудял...
Избягал е и е изоставил станцията. Тук пише всичко.
Курса на испанските акции отново се покачва.
Купувам!
Нещо тревожи ли Ви?
След един час испанските акции ще достигнат и дори
ще удвоят вчерашната си стойност.
Като пресметна загубата от продажбата и от покачването на курса,
в най-добрия случай ще загубя един милион франка.
Това е богатият италиански граф.
Монте Кристо не е италианец. Идва от един остров в Малта.
Сигурен ли сте? Чух, че е от Турция.
Като си помисля, че татко беше поканен в ложата на Краля.
Иска ми се да съм на негово място, а на Вас, мадам?
Валантин, не ме наричай мадам, от доста време съм съпруга на баща ти.
И трябва да се държим като най-добри приятелки. Знам...
Видях Монте Кристо. Вече има ли собствена ложа?
Не, и понеже сме му задължени, че спаси живота на сина ни,
го поканих в нашата.
ХУГЕНОТИ Музика: Джакомо Майербер
Либрето: М. Скрайб.
"Хугеноти". Предчувствам, че това ще бъде още една хубава вечер.
Имате ли някакви интересни новини?
Отговарям за справедливостта, не за забавленията.
По времето не предшествениците ми за хората е имало повече развлечения.
Днес единственото, за което мислят французите, е как да забогатеят.
Не управлявам французи, а стадо овце.
Все същите дебели вратове и заоблени рамене.
Най-после нещо ново!
Кой е мъжът в ложата на граф Морсер?
Чужденец, който наскоро се премести в Париж.
Ще Ви го представя веднага щом получа резултатите от проучването ми.
Проучване? - Нищо особено.
Просто искаме да разберем от къде се е сдобил с такова богатство.
Не разбирам. От кога богатството е несъвместимо с добродетелите?
Защо винаги подозирате хората заради тяхното богатство?
Аз също съм богат. - Но Вие сте крал.
Така са казали и за Луи XVI. Оставете Граф Монте Кристо на мира.
Той е гост на граф Морсер.
Това не Ви ли е достатъчно? На мен - да.
Кралят познава ли Ви?
Не ревнувайте, госпожо. Вие ме познавате по-добре.
Аз ли? Това е едва третият път, когато се срещаме.
Прекалено е късно. Действието започва.
Благодаря Ви. Радвам се, че съм тук.
Не ми позволихте да отида на операта! Кралят щеше да присъства!
Да изгубиш милион е като да изгубиш любим човек.
Но поне едното имам възможността да задържа.
Мислите се за по-важен, отколкото сте всъщност.
Кой го е грижа за милионите Ви?
Ще си ги върна!
С ето това. Лорд Вилмор ми изпрати това писмо.
В него ми предлага да инвестирам в златните мини в Закатекас, Мексико,
намиращи се при извора на река Агуанавал.
Познавате ли лорд Вилмор? - Не лично.
Заради него изгубих 3 000 франка на състезанието, така че ми е длъжник.
Не се притеснявайте. Лорд Вилмор е един от главните акционери
в "Томсън и Френч". Банка, на която можем да имаме пълно доверие.
Толкова се развълнувах, когато ме представихте на краля.
Защо? Кралят е човек като всички останали.
Вие не сте като всички останали. Всички са очаровани от Вас.
А Вие?
Безкрайно съм Ви благодарна.
Но все пак трябва да Ви върна това.
Бях щастлива и горда да го нося, но е прекалено красиво за мен.
Огърлицата е вече Ваша. Ако не я искате, продайте я.
Използвайте парите, за да поправите покрива на къщата си.
Не искам да инвестирам нищо в тази къща. С удоволствие бих се
отървала от нея. Бедният ми съпруг беше толкова обсебен
от идеята да я купи, че се затрупа в дългове.
Мисля, че се гордееше, че живее в къщата на Сен Меран.
Сен Меран? Сен Меран от Марсилия?
Познавате ли ги? - Само съм чувал за тях.
Голямо благородническо семейство, служещо вярно на Короната.
Хелен Сен Меран е първата съпруга на кралския прокурор, Вилфор.
Мъжът с вледеняващия поглед в ложата на Краля.
Вилфор е живял тук?
Вероятно я е използвал само като вила.
Няма ли да влезете, за да се стоплите преди да потеглите обратно към Париж?
Софи трябва да е запалила камината.
Прекалено е рано да си играя с огъня.
Прав сте. Особено след като днес е четвъртък.
Това означава, че утре е петък - денят, в който ходя да се изповядвам.
Ще имате по-малко грехове за изповядване, ако не се поддам
на изкушението да вляза.
Да крадеш ли искаше? Хванах те на местопрестъплението, измет такава!
А може би възнамеряваше да убиеш някого?
Не. Не съм толкова глупав да убия кокошката със златните яйца.
Дойдох да говорим по работа. - С кого?
С един приятел, който живее тук. - Сбъркал си адреса!
Знам една тайна, но си има своята цена.
За какви ни мислиш? Ще ти отсека главата!
Остави го!
Видя ли? - Изправи се!
Искаш да продадеш някаква тайна? - Интересува ли Ви?
Утре отиди на адреса, който ще ти дам.
Там ще ти платят много добре. - Какъв е адресът?
Полицейското управление? - Не, при един свещеник.
Бузони? Абат Бузони?
Знаех си, че това е капан. Имайте милост!
В името на Бога, не ме изпращайте... - В затвора?
Последният път, когато се срещнахме, Ви дадох диамант
на стойност 50 000 франка -
достатъчни, за да водите приличен живот.
Вината е на жена ми. Като видя диаманта направо полудя.
Опита се да ми го вземе. Наблизо имаше нож и аз...
Тишина! Винаги едно и също! Подлост, предателство, безчестие!
Отвращавате ме! Всички вие!
Чух, че сте имали някаква тайна, Кадрус.
Вас едва ли Ви интересува. Полезна е само за изнудването на един човек.
Говорете или ще Ви предам в ръцете на човешкото правосъдие,
докато чакате Божието.
Ще трябва да отправя обвинение към един съдия.
По-точно прокурор. - Вилфор?
От къде знаете? - Няма значение. Продължете.
Семейството му му оставили къща в Отьой.
Можел да прави каквото си поиска необезпокояван.
И какво е правил Вилфор?
Неща, които свещениците не правят - любов.
С кого?
Хермин Данглар, съпругата на банкера. Родило им се и дете.
Без Данглар да разбере? Нищо ли не е забелязал?
Когато детето се родило, двамата любовници помислили, че е мъртво.
Това устройвало и двамата. Няма бебе - няма скандал.
Вилфор сложил бебето в едно ковчеже и през нощта го заровил в градината.
Мислел си е, че никой не го е видял.
Но един крадец минавал и си помислил, че в ковчежето има съкровище.
Щом Вилфор си тръгнал...
Той намерил бебето, взел го и го отгледал като свое.
От къде знаете всичко това?
Детето беше с мен в затвора в Тулон.
Мъжът, който го е отгледал, му казал истината за произхода му.
А Тусан каза на мен.
Тусан? Мислех, че го е намерил в деня на Сви Светии.
Но защо е бил в затвора?
Влязъл е непоканен в няколко красиви къщи.
Странно за прокурорски син.
Избягахме заедно. - Колко?
Това струва цяло състояние, Вилфор и госпожа Данглар биха платили...
Но аз съм беден свещеник. Няма да купя историята ти. Ще я наема.
За колко? - За 500 франка на месец.
През следващите шест месеца с Тусан ще мълчите.
След това правете каквото искате.
Е, скъпа моя...
Чухте ли? - Получих същото преди един час.
"Мадам Ришердьо Ви кани на обяд".
Нормално е да Ви покани.
Тя е бедна, а Вие сте омъжена за банкер. Но тя не познава мен.
Тя не познава никого. Сигурно е поканила случайни хора.
Тя е просто селянка. Мъжът й не успя да я направи изтънчена дама,
нито тя успя да му роди дете.
Дама пика върху поп купа.
Определено не. Никога не използвам дама пика. Означава смърт.
Няма да отида на този обяд.
Няма да понеса отново да видя онази къща.
Сигурна съм, че ме разбирате.
Но ще трябва да отидете. - Никога.
Може да е капан.
Как би могла младата Ришердьо да ни заложи капан?
Тя е толкова невинна.
Обяд в провинцията. Колко очарователно.
Пълно с хора, които не познаваме?
Ришердьо не е никоя.
Съпругът й дори не беше член на Почетния легион.
Грешите. Познаваме всички.
Защото ние ще сме единствените гости.
Какво имате предвид под "ние"?
Ние, хората от Марсилия. Щастливата банда от едно време.
Единствения нов ще бъде граф Монте Кристо.
Масите ще бъдат под навес.
Какъв цвят? - Бял - цветът на невинността.
Ами менюто?
Същите като онези, които бяха приготвени в Марсилия
за годежа на Едмон и Мерседес.
Същите чинии, същите вина, същите цветя. Също така искам и мимоза.
Защо го правите? Ще Ви разпознаят.
Как ще разберат, че аз съм Едмон Дантес?
Понякога дори аз се чудя кой съм. Това е като сън, като книга...
Напълно нов живот.
Както и да е. Все някога трябваше да дойде и този ден.
Ще бъде по-лош за тях, отколкото за мен.
Сетих се за нещо интересно. - И какво е то?
Не знам първото Ви име. - Първото ми име?
Да, господине. Анатол, Шарл, Едуард или Пол. Всеки има първо име.
Какво е Вашето? Никога не сте ми казвали.
Така ли? - Точно така. Какво е?
Може би се казвам Атанас. Или Хрисант.
Родителите ми трябва да са били доста разсеяни.
Забравили са да ми дадат име.
Но това е ужасно. - Не, мадам.
Прекрасно е. Може да ме наричате както поискате.
Искате да кажете, че мога да Ви кръстя?
Да, какво име избирате?
Познайте, започна с "Е".
Защо "Е"? - Защото Ви подхожда.
"Е" като ексцентричен, енергичен...
"Е" като единствен.
За Ерик, Ернес, Етиен...
Или Едмон.
Това е изборът ми.
Не, не съм готова.
Нищо ли няма да кажете? Не Ви ли харесва роклята ми?
Ослепителна сте. Може би прекалено ослепителна за един обяд
с малката Ришердьо.
Малката? Толкова ли е красива, че е успяла да плени и Вас?
Какво има? Казах малка, за да подчертая колко е незначителна.
Чух, че миналата вечер е носела очарователна рокля.
Не можах да я видя, но на другия ден във вестника имаше подробно описание.
Роклята й стоеше като на закачалка.
Не е нужно да ходим на този обяд.
Ще изпратя някой от слугите да поднесе извиненията ни.
Ще отидем. Присъствието на граф Монте Кристо ще направи обяда по-поносим.
Сигурна съм, че ще намери начин да ни развесели. Той е изключителен.
Шарфът на Ордена на Сент Луи? Не си споменавал, че...
Възнаграждение от краля. Не отдавам голямо внимание на тези неща.
Но аз да. Толкова се гордея с Вас!
Впечатлен ли си? Кажи на майка си да побърза! Каретата е готова.
Направо сияете, майко!
Животът не е ли прекрасен?
Сега не е моментът да правите сцени!
Не правя сцени, Хермин.
Но ако ще играете на фондовата борса, използвайте собствените си пари.
Знаете колко ми струваха последните Ви спекулации.
Вие никога ли не спекулирате? - Аз никога не импровизирам.
Доверявам се на най-умните си и образовани съветници.
Благодарение на граф Монте Кристо аз съм единственият френски банкер,
инвестиращ в Закатекас.
Толкова далеч едва ли е особено голямо находище.
Жените сте толкова нетърпеливи. Дайте им време да разкопаят
и сама ще се уверите. Закатекас е само началото.
Монте Кристо ме убеди да инвестирам един милион в руските ферми.
Заедно ще успеем!
Идват!
Толкова се притеснявам! - Не е нужно да се притеснявате.
Само ако можеше да ме види съпругът ми.
Неговата бедна Камил с такива важни гости.
Изглеждате толкова тъжен... - Защо да съм тъжен?
Обяд в покрайнините на града е прекрасен повод.
Елате и ще видите колко много ще се забавляваме.
Господин Прокурор, елате и погледнете тези наденички.
Сервират се с хайвер и поръсени с черен пипер.
Леко препечени са много вкусни.
Графиньо, погледнете това прекрасно ястие.
За тези с по-изтънчен вкус сме приготвили змиорка с целина,
домати и портокалови кори.
Виждам, че баронът е забелязал нашите морски дарове.
Опитайте, бароне.
Каква странна идея, това меню от Марсилия.
Идеята е на графа. Харесва ли Ви?
Нещо по-оригинално от обичайните месо и сьомга.
Мислех, че Ви е мъчно. - Мъчно...
За кое? За да ми е мъчно трябва да съм бил в Марсилия.
А не сте ли? - Познавам я толкова,
колкото всеки, които спира там, преди да отплава на изток.
Елате да се полюбувате на езерото ми. Графът ми го подари...
Невероятни водни лилия от градините в Кьоту...
Никога не се доближавам до езера. Мразя комарите.
Но не искам да лишавам останалите Ви гости от възможността да го видят.
Детството Ви сигурно е било ад.
Защо? - Комарите.
Чувал съм, че на юг са ужасни.
За това ли напуснахте Марсилия?
Напуснах Марсилия за да последвам съпруга си.
Сигурна съм, че мадам Ришердьо би направила същото.
Където и да отидете, тя ще Ви последва.
Не го отричайте.
В операта, много ясно показахте чувствата си към нея.
И съм съгласна.
Няма да намерите по-приятна дама от нея.
Имахте право да чакате, докато се влюбите. На двадесет...
Всеки прави грешки...
Да пием за Вашето щастие. - Не, благодаря.
Не искате ли щастието?
Да, имам право на щастие както всички останали, дори може би повече.
Значи отказвате виното?
Ако искам нещо, ще си налея.
Живели сте на изток.
Не е ли традиция за хората, които споделят храната си...
Да остават приятели завинаги?
Като отказвате виното, което Ви предложих,
означава ли, че отхвърляте приятелството ми?
Защо да го правя, госпожо?
Каква причина бих могъл да имам?
Благодарение на щедростта на графа,
успях да разведря малко тази мрачна къща.
Смених тапетите и обзавеждането...
С изключение на една от стаите. - Не можете да им покажете...
Напротив. Сигурен съм, че ще бъдат очаровани.
Нещо ужасно се е случило там, убедих Камил да не променя нищо.
Защо да се опитваме да скрием миналото?
Винаги излиза на яве, особено когато е породено от ужас.
Мисля, че ще трябва да продължите без мен!
Добре ли сте, госпожо?
Сигурно е от жегата. Ще изляза на чист въздух. Добре съм.
Ще отида с нея. - Законния Ви дълг е по-важен.
Съпругата ми може да излезе навън и сама.
Ако там е извършено престъпление, трябва да отидете.
Не може да се опише с думи.
На това легло, където тя често се е отдавала на своя любим...
Си представете жена, която едва си поема дъх.
Косата и е станала лепкава от потта.
Лицето й е изкривено от болката от раждането.
До нея в един чаршаф - бебе.
То нито се движело, нито плачело.
Мъртво ли е било?
Кой знае?
Нямало нито доктор, нито акушерка, раждането било напълно тайно.
Бащата прибягнал до най-удобното решение на проблема.
Ако няма дете - няма скандал.
Той грабнал детето.
Огледал се за нещо, което да използва като ковчег.
Забелязал малък сандък. Сложил бебето вътре и го затворил.
Това, което останало на този ужасен баща, било да отиде в градината.
Валяло цяла нощ, пръстта била мокра, а гроба - лесно изкопаем.
Какво ще кажете за това, Вилфор? - Аз?
Този човек ме отвращава.
Разбираемо е. Такова чудовище заслужава сурово наказание.
Ако е някой пропаднал човек е разбираемо.
Но графът каза, че е бил известна личност.
Което го прави още по-трудно за прощаване.
Съжалявам, но не вярвам на нито една дума от тази измислица..
Толкова изкусно разказана...
Толкова бих се радвала, ако се окажете прав.
Всички стари къщи имат своите легенди...
измислени от прислуги, уволнени за пиянство и търсещи отмъщение
като разнасят слухове. - Не е измислица, господин прокурор.
Тази история е истинска и мога да го докажа.
Тогава докажете го.
Изпуснахте нещо, което графът ни каза.
Смразяваща история. Елате.
Елате поне да чуете края.
Пазете си главата.
Прерових градината.
И тук... - Нямате право да осквернявате гроб.
Не, господин прокурор.
Не оскверняваме нищо. Не намерихме останките на детето.
Както Ви казах, това е измислица.
Но погледнете тук.
Готвачът си играе на гробар?
Мисля, че трябваше да върнем онова, което изкопахме.
Знам, че законът не одобрява разрушаването или изгарянето
на някакви доказателства.
Празно е. - Наистина е празно.
Празно е днес, но било ли е празно в деня, в който е било погребано?
Със сигурност не. Защо да заравят празно ковчеже?
Съгласен съм, мисля, че е имало дете вътре.
Можете ли да го докажете? - Не мога.
Но Вие... - Защо аз?
Вашата работа е да доказвате.
Дори и когато имате съвсем малка следа.
Ако детето не е било мъртво... - Е било погребано живо.
И може да е живо... Сега.
В сравнение с тази двойка,
Жарве Ребюфе, която беше обезглавена, е светица.
Трябва да намерите и да накажете чудовищата,
които са извършили това ужасно престъпление.
Внимавайте, мадам, това е бучиниш. - Знам.
Отровно е, хвърлете го. И внимателно си измийте ръцете.
Не се тревожете. Свикнала съм.
Отровата може да се контролира като всичко останало.
Да вземем бучинишът например.
Смесен с глинена пръст и оцет, прави косата красива.
Смесен със сол, възвръща блясъка на среброто.
Вие сте експерт.
Съпругът ми често се занимава с отровители.
От опит можеш да научиш невероятни неща.
Ами това? Познавате ли го?
Това е Пурпуреа.
Съдържа дигиталин, който забавя сърцебиенето.
Може да причини смърт...
В правилното количество.
За да бъде ефикасно, трябва да бъде откъснато от двугодишно растение.
Цветята и смъртта винаги вървят ръка за ръка.
Казват, че "градина" идва от старата дума "райски".
Което означава отвъд това.
Истината е, че се ужасявам от смъртта.
Защо тогава си играете с нея? - Не си играя. Това не е игра, а лек.
Терапия за изтезания.
Мога да контролирам смъртта като правя прахове и кремове.
Мога да я използвам както си поискам.
Смъртта не може да бъде контролирана.
Винаги ли успявате да я овладеете?
Абсолютно.
От време на време проверявам дали още ме слуша.
Експериментирам върху охлюви, гъсеници, котки, гълъби...
Затова имаме най-чистата градина в Париж.
Скъпо дете, престани да се държиш като малко момиченце.
Скоро ще се омъжиш.
Мадам Сен Меран ми изпрати писмо,
баба ти възнамерява да се погрижи за всичко около сватбата.
Искам да я видя. Тази сватба може и да не се състои.
Нищо не може да я отмени.
Франц д'Епине и аз най-после постигнахме съгласие.
Не беше съгласен за зестрата ти.
Но му напомних, че ще стане част от едно от най-влиятелните семейства.
Това струва повече от някакво си богатство.
Също като мен си. Сватбите те разстройват повече от погребенията.
Не искам да ме безпокоят.
Мислих за това цяла нощ.
Малкото му личице беше посиняло, а гръдния му кош беше толкова малък...
Значи не е било мъртво?
Очевидно не. - Но как е възможно?
Не съм доктор.
Сигурно просто е спяло дълбоко...
Такъв сън, в който жизнените му функции са били слаби.
Някой Ви е видял да заравяте сандъка, а Вие дори не сте забелязал?
Какво да забележа? Върнах се при Вас, бяхте разтроена.
Някакъв непознат е открил детето ни, съживил го е и го е взел със себе си?
Да, вероятно това се е случило.
И сега? Какво ще правите?
Какво искате да направя? - Как какво?
Но това е моето дете, трябва да го намерите.
Да видим, ако е още живо, значи е на около двадесет.
Искате да го намеря само с толкова малко информация?
Във Франция има много двадесет годишни.
Само чудо може да ме отведе до него.
Каква ли ще бъде реакцията му?
Сигурно ще се зарадва да знае кои са истинските му родители.
Вие сте омъжена за богат мъж.
Аз не мога да кажа същото.
Сигурен съм, че алчността му ще надделее над радостта.
Може да ни поиска сметка.
Бихте ли могла да кажете на Данглар,
че сте родили синът, който винаги е искал, на друг мъж?
"Дайте два милиона на това момче, което не е Ваш син,
или ще разкаже на всички, че съм Ви изневерила."
За какви имате тези хора?
За такива, каквито са. Алчни.
Повярвайте ми.
Както забравихте случилото се между нас, забравете и това.
Дори и ако отидете на църква не се молете за завръщането на един дух.
Казвате го на една майка?
Не преувеличавайте, Вие сте му майка, а аз - баща, поради един инцидент.
Станал сте безразличен към мен.
Защо се държите така?
Защото съпругът ми е в трудно положение?
Срамувате се да бъдете приятел на съпругата на Данглар?
Трудно положение не е точната дума.
Съпругът Ви почти е фалирал. Надявам се, че няма да прибегне до измама...
Защото ще трябва да го осъдя.
Приятен ден.
Помислете за брака си. - Какъв брак?
Той беше съсипан първо когато се съгласих да стана Ваша любовница,
а след това, когато изровиха онова ужасяващо ковчеже,
покрито с пръст.
Нищо не ми остана.
Разбира се, че Ви останаха...
Доста пари, поне засега.
На нашите години това е от значение...
КРАЙ Втора Част
ПРЕВОД И СУБТИТРИ TwinsTeam